Efter romanen "Thérèse" af François Mauriac
Tag jeres trøjer på! Der er iskoldt i huset!
- I bliver syge! Tag dem på! - Vi er tørstige.
- Højere. Hun hører ikke så godt. - Vi er tørstige!
Drik når I har kølet af. Thérèse, sig det til hende.
Hvis du bliver forkølet, vil din far ikke lade dig blive her i ferien.
- Skal jeg læse for dig? - Nej, det er kedeligt!
L'ESPÉRANCE SOMMEREN 1922
Lig stille. Det er for varmt!
- Hvorfor kommer du ikke i morgen? - Ellers bliver vi trætte af hinanden.
Og i morgen kommer min bror fra Paris.
- Thérèse! Der er mad! - Jeg skal sige farvel til Anne.
Ved du, hvad alle siger? Om nogle år skal du giftes med min bror.
APRIL 1928
Pas på bregnerne. Det har ikke regnet længe.
- Kan De se folden derovre? - La Bienvenue?
Fra la Bienvenue til I'Espérance har vi 2000 hektar fyrreskov.
Min stedfar har 500 og min mor 1500.
Og mellem la Bienvenue og Argelouse ligger min, Larroques.
4500 hektar fyrreskov når vi gifter os, madame Bernard Desqueyroux.
Ja. Snart.
Bernard, jeg gifter mig også for skovens skyld.
- Er det forkert? - Overhovedet ikke.
Min far siger, at jeg har det i blodet -
- men De er også forelsket i min skov. Det er der ikke noget underligt i.
- Deres hoved er fyldt med idéer. - Skøre idéer?
Nogle af dem, det gælder alle.
Så må De få dem ud af mig.
Jeg føler, at jeg hører hjemme i Deres favn. Jeg længes.
- Familien Azevedo. - Smukt! Han synger godt.
Sønnen har tuberkulose. Søsteren døde af det. Det ligger til familien.
- Er "Azevedo" portugisisk? - Ja, sikkert.
Alle siger, at de er jøder...
Nu går du vel ikke for langt med Thérèse?
- Spil ikke spil med hende. - Jeg vil giftes med hende!
- Kan jeg få noget at spise? - Så tidligt?
Ja, jeg er sulten. Jeg beder Balionte om at lave en omelet. - Balionte!
Balionte!
Hun er ligefrem og har familieånd, men tænker for meget.
Og så ryger hun som en skorstensfejer.
Faren er stædig, som alle radikale. Han tager grueligt fejl!
Moren var troende, men Thérèse var så ung da hun døde.
- Hun er bestemt, som sin far. - Han er indflydelsesrig.
Han har en fremtid som politiker -
- men tænk også på, at din kommende kone bliver rigere end os!
- Din mand bruger for mange penge. - Du ødelægger min appetit!
- Mig? Nej, da! - Skal vi gå?
- Ses vi til middagen? - Nej, din mand irriterer mig. Hunde!
Flot udstyr, Mlle Anne! - Goddag, kommende svigersøn. Det lyder godt.
- I lige måde, kommende svigerfar. - Hvor skal I hen?
Med gevær og hunde? Hvad tror De?
Apport!
Giv slip!
Den er fin! Skal vi give den til Thérèse?
- Gør det. - Vil du ikke se din forlovede?
Vi ses næsten hver dag. Jeg bliver her. Brevduerne kommer i morgen.
- De første? - Ja.
- Er det satin? - Silkesatin.
- Hvor elegant! - Ja, men jeg er i tvivl...
Bryllupper handler om tradition. Musselin er bedre. Det tordner!
Bliv her. Basta!
- Hvad foregår der? - Anne overnatter her.
Den stakkel! Det er ingenting. Det er bare torden.
- Er du ikke bange? - For hvad?
Om en måned, når du er blevet gift med Bernard...
- Og sover med din bror hver nat? - Ja.
- Skræmmer det dig ikke? - Nej, jeg tænker aldrig på det.
- Du lyver! - Nej, jeg lover. Aldrig.
- Nogen kan lide det, mens andre... - Ja, folk mener forskellige ting.
- Jeg vil nok ikke bryde mig om det. - Hvad ved du om det?
Har du prøvet?
Nogen af pigerne i klosterskolen gør det på sig selv, om natten.
- Det er en synd. - En behagelig synd, måske.
- Spurgte du ikke? - Nej. Gør ikke grin med mig.
Jeg tænker for meget.
Det er det, der skræmmer mig, ikke at gå i seng med Bernard.
Når jeg er blevet gift, falder alt på plads.
Jeg ved ikke hvordan, men alt vil falde på plads.
Ægteskabet bliver min redning, Annette. Jeg slipper for at gruble.
Jeg vil bare have fred.
- Jeg vælger freden. - Fred er uinteressant.
I romaner er kærlighed ikke fred, men ekstase.
Henførelse... Henrykkelse.
Du er min lillesøster.
Min veninde.
Du sagde, at hun var sød.
Goddag, Thérèse.
Bernard! Bernard!
PÅ HOTEL I BADEN-BADEN MAJ 1928
"Elskede Anne, vi bor på Schwarzwalds flotteste hotel" -
- "hvor dine forældre var på bryllupsrejse."
"Måske var det der, du blev skabt?"
"De kalder mig 'madame'. 'Desqueyroux' kan de ikke udtale."
Du skulle se det i sol...
"Vi taber penge på kasinoet, spiser kål og pølse" -
- "og drikker mineralvand."
Kom!
Kom her! Kom her! Sådan.
"Jeg kan ikke lide at skrive."
"Men jeg har lovet at gøre det. Jeg gør det fordi jeg elsker dig."
"Jeg savner dig. Jeg har mødt en dejlig mand!"
"Hvis du bare vidste, hvor lykkelig jeg er!"
"Kan du huske båden Azevedo købte af sin søn?"
- Goddag! - Goddag.
- Jeg er Jean Azevedo fra Valméja. - Det ved jeg.
Vil De hjælpe mig?
Thérèse!
Thérèse.
Åh, gud! Kan du mærke, hvordan det slår?
- Det er vel godt! Hvad sker der? - Jeg ved det ikke.
Jeg blev svimmel og besvimede næsten.
Det er ubehageligt! Måske er det maden?
Læser du stadig brevet?
"Nu har jeg også prøvet det."
"Jeg har også en mand i mit liv."
"Du oplever vel den samme lykke med din mand?"
"M. Desqueyroux. Personligt." Fra din mor...
Gør det dig sur?
Nej, det her er mere interessant: Tre breve fra din søster.
- Hun der ikke kan lide at skrive. - Her - dit personlige brev.
Anne indrømmer det! Hun er forelsket i Azevedos tb-syge søn!
Det lyder seriøst. Hun vil gifte sig med ham, så snart hun bliver myndig.
Hør her:
"Din søster er blevet skør. Tænk hvis Deguilhem hører det og dratter om!"
Ja, tænk... Åbn brevet, nu! Vær nu ikke dum, Thérèse!
- Åbn det nu! Hvad venter du på? - At du skal gå.
Hør i det mindste hvad mor skriver: "Jeg regner med Thérèse."
"Kun hun kan tale Anne til rette."
Du er vores redning, skat.
Der er intet at grine af. Det er en katastrofe-
- hvis Anne ikke gifter sig med Deguilhem.
Azevedo er rigere. De fremstiller Saint-Émilion-vin, ejer jord...
- Jøder! - En gammel Bordeaux-familie.
Ja, ja... Du vil bare være kontrær.
Det er fint. Jeg vænner mig til det. Anne med en Azevedo... En tb-syg...
Hvad døde din far og farfar af? Og min mor? Har du tænkt på det?
Vi får også tb og syfilis.
Nu går du over stregen. Det er ikke engang sjovt.
- Ryger du nu igen? - Vi fejer alt ind under gulvtæppet.
- Godt at tjenestefolket fortæller... - Jeg lytter ikke.
Jeg må vente, til du er klar. Jeg ved, at det morer dig.
Men du skal vide, at ingen vil synes om denne spøg derhjemme.
Thérèse, kan vi tage hjem før tiden?
Vi kan tage hjem når du vil, Bernard.
"Mine forældre spærrer mig inde, men jeg er indstillet på at vente."
"Intet kan forhindre Jean og jeg i at møde hinanden."
M. Hermann, køber De to billetter på 2. klasse til Bordeaux i morgen?
"Du viste mig stedet."
"Det var dig, der valgte stedet for min lykke."
"Jeg må ikke se Jean. Jeg er blevet spærret ind."
"De tror, at du vil tale mig til rette."
"Jeg ved, at du er på min side. Skynd dig hjem så jeg kan forklare."
"Jeg er lykkelig, men lider. Jeg lider gerne for Jeans skyld."
"Han lider også, skriver han. Skriv og fortæl, hvad du mener om Jean."
"Synes du også, at han er den smukkeste i verden?"
Jeg er heldig at have en kone som dig.
Det der sker med Anne er bekymrende, men jeg er samtidig meget stolt.
Min familie stoler på, at min kone løser problemet.
Lad os se...
De har Rhinvin. Den har jeg aldrig smagt. Den er ikke billig...
Den er overvurderet. Den kan ikke hamle op med en Bordeaux-vin.
En ven plejede at sige: "Ikke dårlig, men jeg foretrækker vin."
- Er du der? - Ja, selvfølgelig.
Det virker ikke sådan.
- Hvad tænker du på? - Jeg tænkte på...
...at jeg også er lykkelig med min mand.
Ja, vi har det godt sammen. Det bliver skønt at komme hjem igen.
- Vil du ikke spise din dessert? - Nej.
Hvad er der galt, skat? Er det varmen?
- Har du det dårligt? Allerede? - Nej, jeg er ikke gravid, Bernard.
Jeg tænkte på Annes eventyr og så tænker jeg på familien.
På familien - frem for alt.
"Jeg ville forlade alt for Jean Azevedos skyld."
"Vi nøjes med at kærtegne hinanden fordi han vil - ikke mig."
"Han stopper. Jeg vil gå længere."
"Han er stolt over at kunne stå imod hvor den ubeherskede giver efter."
JULI 1928
Nej, jeg har ingen post til Dem, Mlle Anne.
Tak, min ven.
- To breve fra M. Azevedo! - Nu igen?!
Postbuddet gav mig dem uden ballade.
- Postbuddet kan sladre. - Nej, vi ved for meget om ham.
- Lidt vin, mor? - Tak. - Giv M. Larroque noget mad.
- Lidt suppe, M. Larroque? - Jeg spiser aldrig suppe.
Lidt suppe, Mlle Anne?
- Undskyld. - Sig mig, min egen...
Vil jeres mirakuløse M. Briand blive en god leder en dag?
Briand vil slutte fred og søge forsoning med Tyskland.
Lad os tale om noget andet. Parentis skov, som vi købte pga. jer.
Snart vil vores familier eje 1/6 af amtet.
Bravo! Vi er ikke enige, men vores ejendomme er som skabt for hinanden.
Livet er ikke værd at leve hvis man ikke ejer jord. Skål for demokratiet!
Det er en familiemiddag, far. Jeg foretrækker når vi er uenige.
- Nej, tak. - Anstreng dig en smule, Anne.
Lad os anstrenge os lidt...
Hvor skal du hen?
- Hvor skal du hen? - Lad hende være.
Tag til Biarritz med dine forældre, så de får ro i livet.
Jeg taler med Jean Azevedo og forklarer ham situationen.
At de holder dig fanget, at du elsker ham, at han må være tålmodig.
- Jeg kan ikke rejse bort. - Du må jo ikke mødes med ham!
Nej, men jeg ved, at han er i nærheden.
Du har ikke fået nogle breve. Er det ikke sært, at han ikke skriver?
- Jo, jeg forstår ikke... - Han skal også rejse bort.
Om en måned begynder studierne i Paris.
Hvad er det, der er så særligt ved Jean Azevedo?
Du vil ikke forstå... Jeg kan ikke forklare det.
Intet skulle stoppe mig, hvis jeg virkelig elskede en mand.
- Taler du med Jean, hvis jeg rejser? - Ja, det har jeg jo sagt.
Giver du ham mine breve? Skriver du og fortæller?
- Ja, det skal jeg nok. - Lover du?
Du elsker mig, i det mindste.
- Følte jeg ikke noget i din mave? - Jo.
Den har rørt på sig i nogle dage.
Thérèse beder drengen holde sig væk. Vi kan stole på min hustru.
Farvel, min dreng.
Stol på mig, skat. Det vil løse sig.
God rejse! God beslutning.
Hvem taler du med?
OKTOBER 1928
- Fødderne sover. - Allerede i fjerde måned...
Kvinder lider for mændenes skyld. Du bliver træt og udkørt.
Hvad ved mademoiselle Clara om det?
Der er den jo! Jeg har ledt efter den overalt.
Gå lidt rundt! Det skal gravide. - Spiser hun nok?
- Ja, hun spiser. - Tag dine tøfler på.
- Hvordan har du det, skat? - Jeg har det fint.
Fint. Skal jeg blive lidt hos dig?
Hvad er der galt med jer, hunde?! Vær stille!
- De er så rastløse! - Du også. Gå! Duerne venter ikke!
Kom, hunde!
Har du set disse skønheder! Vi fangede dem med net.
- Et halvt dusin! Godt fede! - Her.
- Tak. - Få dem væk!
Du vil nyde at spise dem.
"30 oktober, Sankt Wilfrid." Vi er vel ikke tyskere?!
Det er den 30 oktober, Thérèse.
Måneden er forbi, og mor venter på nyheder.
Han rejser snart til Paris. Du har ikke talt med ham.
- "Ham?" Jean Azevedo? - Ja, præcis.
Han hedder faktisk Jean Azevedo.
Kan du mærke, hvordan det slår? Er det normalt?
Jeg ved ikke, hvordan du har det, Bernard.
Bare fordi din far døde af en hjertekrampe...
Hold op med at skabe dig. Det bør man ikke i din alder.
- Er du virkelig bange for at dø? - Ja, selvfølgelig.
Virkelig?
- Vil du have noget valerian? - Ja, tak.
- Tak. - Selv tak.
Måske burde du tage til Bordeaux og besøge Berthier.
- Tror du, at det er alvorligt? - Tag til Bordeaux.
- Undskyld. - Det er helt i orden. Kom ind.
- Sid ned. - Tak, jeg foretrækker at stå.
- Jean Azevedo? - Mme Desqueyroux?
Thérèse, Annes svigerinde? En fornøjelse.
Anne har talt meget om Dem.
- Skal vi gifte os? - Anne er forelsket i Dem.
Anne er en dejlig ung pige, men et giftermål har aldrig været på tale.
- Er det forbudt at more sig lidt? - Anne er som min søster.
Det er ikke en leg for hende. Det var ikke blot en flirt.
Jeg ved, at det ikke vil chokere Dem...
- Det ved jeg ikke... - De er ikke som andre her på egnen.
Det sagde hun. Hun sagde, at man kan tale med Dem om vigtige ting.
Anne havde følelser for mig, hun aldrig vil føle igen i sit liv.
- Hvad ved De om det? - Jeg ved det. Det gør De også.
De ved, hvad jeg taler om: det liv som venter Anne.
Det liv, der venter alle kvinder her på egnen.
Et kedeligt landsbyliv.
Ordentligt, stift og kedeligt.
- Vi er for unge til at binde os. - Jægerne!
- De finder os ikke her. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg skal af sted.
Har De læst "Jordens frugter"?
Nathanaël: "Hver følelse handler om mæthed."
"Påvirkes du ikke af det, du spiser, er du ikke sulten."
"Hellere en patetisk eksistens end fred og ro."
De har læst den. Begær, nydelse...
Gide beskriver dem godt og søger Gud.
- Det er bekvemt at tro på det. - Det er mere kompliceret end det.
Renhed er også smuk. Jeg husker ikke, at jeg har været ren.
Nu chokerede jeg Dem. Indrøm det.
Nej, overrasket. Jeg er ikke vant til at tale om følelser.
- Hvad taler I om derhjemme? - Vejret, jagt, den seneste sladder.
Eller også undgår vi emnet. Det er vi gode til.
Og det nøjes De med? En kvinde som Dem?
Så... Farvel, madame Desqueyroux.
Og Anne? Vi har ikke talt om, hvad vi skal gøre med Anne.
Skriver De til hende og gør det forbi?
Et følsomt brev, hvor de samtidig gør det forbi?
- Der er intet galt med mig! - Det gør ondt.
Undskyld. Ifølge Berthier har jeg blodmangel. Har du hørt lignende!
Han vil behandle mig med arsenik. Balion går på apoteket.
- Jeg må få min appetit tilbage! - Jeg har talt med Azevedo.
Bravo! Et brev er perfekt!
- Gik han med til det uden videre? - Ja, han ville alligevel ikke giftes.
Hallo der!
Troede du på det? Du er så naiv, skat.
En Azevedo gifter sig ikke med en La Trave! Det går ikke.
De er smarte. De vil ikke risikere at miste noget.
- Dejlig suppe! - Det fører ikke til noget at skrige.
Se på hende og sig ordene.
Suppen smager dejligt.
Så vil jeg lave den igen.
- Hvad vil han så? - Hvem?
Jean Azevedo, der ikke vil have min søster.
Han er en ung mand.
- Du spiser ikke. Spis for to! - Det gør du selv.
Det er sandt. Jeg har fået min appetit igen.
Så snart jeg havde mødt Berthier fik jeg det bedre. Utroligt!
"Min egen Anne, snart er jeg kun et dejligt minde."
"Vi må nu begge finde vores plads her i livet. Hilsen..."
Nej, "hilsen" er for koldt.
"Jean." Jeg slutter med "Jean", det er bedre.
Jeg poster det på vej hjem, så bliver det ekspederet i morgen.
Hvad mener De?
Jeg mener...
...at det er skrækkeligt!
- Hvis jeg var Anne... - Men det er De ikke.
Anne er ligefrem. Hun bliver snart kuet.
Og det vil hun være tilfreds med, det lover jeg.
En, to, tre, fire... Og en til for en sikkerheds skyld.
Det er sundt.
"Jeg rejser til Paris. Det bliver tomt uden vores samtaler og gåture."
"Vi ses om et år. Da vil De sikkert have gjort Dem fri."
"De rejser pga. stilheden."
"Stilheden i Argelouse passer ikke parisere."
"Uden Dem bevæger jeg mig ind i en evig tunnel."
"Et land uden hverken veje eller stier."
"De svarede ikke på mit sidste brev. Er landsbypigen ikke det værd?"
"En gravid kvinde er ikke et smukt minde..."
Hvad laver du?
- Skriver du? - Jeg kommer nu.
- Du går for sent i seng. - Jeg kan alligevel ikke sove.
- Er det på grund af barnet? - Sikkert.
- Kom snart i seng. - Godnat, Bernard.
"De synes sikkert, at jeg er kedelig. Et tossehoved" -
- "der ikke er sig selv pga. falske omstændigheder og attituder."
"Jeg bestilte bøgerne De anbefalede. Jeg forstod dem ikke. Tossehoved."
- Hvor er Jean? - Er du gået her fra Saint-Clair?!
Hvor er han?
- Han er rejst. - Jeg tror dig ikke.
Det var ikke hans ord i brevet. Jeg kender ham!
Du dikterede dem! Du forrådte mig for at redde mig!
Du blev hurtigt en af familien. Du er værre end min mor!
Hun skal ikke være frigjort eller selvstændig! Jeg væmmes ved dig!
- Hvor skal du hen? - Til Valméja.
- Jeg venter hos ham. - Han er i Paris!
- Du lyver! - Vent, Anne!
Stop!
Sit! Sit, sagde jeg!
Lad mig være! Rør mig ikke!
Jeg tager til Paris. Jeg finder ham.
Hvad laver du her?! Nu er det nok! - Giv slip på hende!
- Forsigtig! Hun har slået sig. - Gå i seng!
Ved du, hvad man gør med hunde, der stikker af? Låser dem inde!
- Jeg er ikke bange for dig! - Stille!
- Se hvad din mand gør! Sådan er de! - Hold mund! Op med dig! Op!
Op med dig!
- Bør du ikke gå en tur? - Jo.
Det er godt for barnet.
Det er ikke barnet, der går, men mig.
- Skal jeg gå med? - Det er ikke nødvendigt, tak.
"Min mand behandler mig som en skrøbelig vase."
"Kun det jeg bærer i mit skød betyder noget for ham."
"Det føles som om jeg ikke eksisterer længere."
En, to, tre, fire.
DECEMBER 1928
"For min skyld, og for barnet som jeg venter" -
- "vil jeg føde hos mine sviger- forældre i den hellige familie."
Hun har nok luft i maven, som Bernard. Han skreg altid.
Hverken i morges eller i nat ville hun amme. Hun må have flaske.
Kom nu, Anne! Du er så langsom, min pige!
Vi skal skifte hende.
Balionte! Balionte!
- Skal jeg tage hende? - Ja, gerne.
Balionte!
- Balionte! - Hun kan lide dig.
- Hun foretrækker mig. - Ja. Hvor ærgerligt...
- Hvor er hun sød... - Balionte!
AUGUST 1929
500 hektar i går! 500! Er det ikke utroligt?!
Hvis vinden havde vendt, var skoven i Balisac brændt.
- En, to, tre, fire. - Tæl ikke dine dråber!
Heldigt at vinden ikke kom fra nord!
Byer brænder aldrig. Det er underligt.
Ilden vælger altid træer, ikke mennesker.
- Hvordan går det? - Det slår hurtigt.
Ilden gør dig nervøs. Luk vinduet! Lugten er uudholdelig!
Så sveder vi ihjel.
- Hvis blot det ville regne. - Det vil aldrig mere regne.
Hvorfor siger du det? Spøg ikke. Man skal ikke lege med ild.
Det ved jeg, Bernard.
- Ilden er langt væk. - Nej, den nærmer sig!
- Det brænder i Hostens. - Det er ude med os!
Brænder det i syd er det ude med os! Vi må slå alarm.
Nej, så går alle i panik.
Det er værre end sommeren '21: fra Saint-Flovier til la Bienvenue!
- Jeg henter hende. - 1/3 af Deguilhems skov!
Madame Deguilhem er ikke kommet sig endnu.
- Må jeg skifte hende? - Ja, gerne.
Jeg har glemt at tage mine dråber!
En, to, tre, fire.
- Bernard, borgmesteren er her. - Ja.
- Ilden nærmer sig. Vi må slå alarm. - Hvor tæt på er den?!
- Nær, Bernard! Ingen lytter til mig. - I Hostens eller Mano.
Kom!
- Sikke en stank! - Kan vi ikke lukke vinduerne?
Selv om vi lukker dem, vil der stadig lugte brændt i huset.
Åh, gud! Jeg troede, at jeg ville dø af hedeslag!
Du havde ret. Det brænder i Mano. Branden når ikke hertil.
Jeg dør af tørst!
Har jeg taget mine dråber?
En, to, tre, fire.
Du hidser dig aldrig op.
Det gør ondt.
- Har han spist noget særligt? - Nej, bortset fra friske mandler.
- Det kan være dem. - Nej, det er sikkert branden.
Vi var så urolige. Og den skrækkelige stank gør ham syg.
Thérèse... Thérèse!
Jeg skal kaste op!
Seks, syv, otte, ni.
- Hvor skal du hen? - Jeg vil have en omelet.
- Æg, efter to dage i sengen?! - Jeg må komme til kræfter.
Min mor havde ret. Det var brandens skyld.
- Her! - Jeg glemmer dråberne!
Jeg skulle lige til at give dig dem.
En, to, tre, fire. Ja, jeg tæller altid mine dråber.
- Jeg beder Balionte lave en omelet. - Tak, skat.
M. Desqueyroux har ikke fået det bedre, kan jeg se.
- Hvordan har lille Marie det? - Udmærket. Hun har et jernhelbred.
Fint.
Hils Deres mand. Jeg håber, at han snart kommer sig.
Tak. Farvel, monsieur Darquey.
Det er ikke paratyfoid. Han har høj puls og lav feber.
En voldsom influenza... Jeg ved ikke, hvad det ellers kan være...
Han får det ikke bedre. Vi må tilkalde en specialist.
- Pédemay er en ven. Han bliver vred. - Det vil kun gøre Bernard urolig.
- Hun har ret. Det gør det kun værre. - Thérèse!
Åh, gud...
Madame Desqueyroux? Madame!
- Madame, kan De høre mig? - Hun er vågen.
- De gav os en forskrækkelse! - Hun våger hele døgnet.
- Hun hverken spiser eller sover. - Det er appelsinvin fra i fjor.
- Den vil hjælpe. - Giv mig lidt. Jeg vil slappe af.
- Jeg har det bedre. - De er udkørt. De skal hvile Dem.
Jeg håber, at det ikke er influenza.
Jeg vil spørge en kollega til råds.
"Vi vendte tilbage til Argelouse. Bedre luft, hospitalet er nærmere."
Min håndskrift er blevet forfalsket. Jeg har ikke udskrevet de mængder!
Og nu?
- Og nu? - Staklen har mistet følelsen.
Og nu?
- Hvornår mistede han følelsen? - I morges, doktor.
Har I et øjeblik?
Falske recepter og lammelse... Lad ham ikke være alene med konen.
- Jeg forstår. - Hørte De det? - Kan jeg give Dem et lift?
Jeg kører selv. Bliv her.
Hold hans kone væk, indtil vi har tilkaldt hjælp.
Hvordan skal vi gøre det? Det er nemt for Dem at sige...
Det er bedst, at De går ud.
Vent!
Hun kan ikke sove uden den her.
Et hospital i Bordeaux? Hvorfor ikke i Paris, nu hvor de er i gang?
Hvad regner de med at finde? Er vores læger ikke gode nok?
Er du sulten, skat?
Pédemay vil have dig dømt for at have forfalsket recepten.
Hvordan kunne du gøre det? Hvordan kunne du?!
- Goddag, Balionte. - Goddag.
Tak.
- Goddag, Balion. - Mme Thérèse...
- Min mand venter på mig. - Hvem er det?
Det er Marie...
De kan lukke mig ind. Jeg lover, at der ikke vil ske noget.
- Goddag. - De kan gå, Balion.
Sæt Dem ned.
Det er ikke passende at vi er dus længere.
- Er det morsomt? - Nej, Bernard.
Det er nok bedst, at vi er dus.
Har De forberedt Deres forsvar?
- Nej. - Selvfølgelig ikke...
Vi kan gøre det sammen, men så skal De fortælle alt.
- Alt dommeren og advokaten siger. - Min advokat?
Ja, advokat Duros, en ven af familien, som vi stoler på.
- "Vi?" - Familien, mig, Deres far...
De må flytte i nogle dage. Ja, De kan ikke så godt bo her!
- Jeg kan bo hos tante Clara. - Ja, det er nærmere domstolen.
Fint. Er det alt?
- Må jeg give Marie et kram? - Nej, det er bedst, at I ikke ses.
- Farvel. - Farvel.
Godaften, Anne.
Tak, Balionte.
- Hun er gået. - Min søn er en helgen.
Han beskytter familien for enhver pris!
"På vejen mødte jeg en fremmed."
"Han bad mig hente hans recept på apoteket."
"Jeg vidste ikke, at den var falsk, og at han skyldte penge væk."
"Jeg kendte ham ikke. Han var enkelt klædt"...
Åh, gud, Thérèse! Find på noget andet, for familiens skyld!
Det er en røverhistorie! Pédemay vil have dig dømt for dokumentfalsk!
Han garderer sig! Hvis han ikke tager alt tilbage er det ude med os!
Det var for mørkt. Jeg så ikke hans ansigt.
- Han sagde ikke, hvor han boede. - Hvorfor tog De imod den?
- De vidste ikke noget om ham. - Jeg havde ondt af ham.
Jeg gjorde det af kristen godhed.
- Han hentede medicinen næste dag. - Og ingen andre så ham?
Nej, hr. dommer, ingen anden. Jeg beklager.
Udmærket. M. Desqueyroux skal vidne i morgen, er det forstået?
Hils Deres mand og sig -
- at han skal bekræfte, at De nævnte den fremmedes recept.
- Madame, hører De efter? - Ja, hr. advokat.
Sig at jeg nævnte mandens recept og at han hentede medicinen.
Men sig ikke, at jeg var uforsigtig.
Ja, vi må ikke overdrive. Det skal være vandtæt, enkelt, troværdigt -
- banalt og hverdagsagtigt. Vi må afdramatisere det.
- Hvordan er dommeren? - Logisk. Metode, motiv, analyse...
- Han kan lide enkelthed. - Ja, vandtæt, enkelt, troværdigt.
- De får en god, uskøn historie. - Enkel, ikke useriøs.
- Han er intelligent, kultiveret. - Fint. - Kom ind!
Godaften, monsieur. Det er tid til hendes bad.
- Marie, kom. - Nej.
- Jo, kom nu. - Sikke nogle fine røde kinder!
Selv om det har regnet hele dagen!
Du vil stadig ud at lege med hundene, ikke?
De er træt. Jeg går. På gensyn i morgen.
- Thérèse? - Ja?
Duros har ikke sendt sin regning.
Jeg vil betale den i afdrag, ikke på en gang.
Han er ikke billig... Bed ham sende regningen nu, husk det.
Det skal jeg nok huske.
- Hvad vil han sige? - Jeg er træt.
Hvad vil Bernard sige? I er vel ikke uenige? Det går ikke.
- Min kone nævnte recepten den aften. - Sagde De ikke noget?
- Hun tog imod den fra en fremmed! - Jeg sagde, at hun var for blød.
Hun blev vel rørt over hans fortvivlelse.
Hun burde have været på vagt og været forsigtig, men...
- Drik lidt vand, M. Desqueyroux. - Undskyld mig.
Jeg talte aldrig dråberne. Jeg doserede forkert.
Det gik godt, men man ved aldrig...
- Bed Balionte bringe noget mad. - Er De tørstig?
- Jeg siger det til Balionte. Farvel. - Farvel, Thérèse.
7 DECEMBER 1929 EFTERFORSKNINGENS SIDSTE DAG
- Farvel, madame. - Farvel, dommer.
- Hr. Advokat. - Hr. dommer...
Sagen bliver afvist!
- Ingen ubehagelige overraskelser? - Nej, slet ikke.
- Pga. min svigersøns vidnesbyrd? - Pédemay trak anklagen tilbage.
- Et offers vidnesbyrd... - Ingen er død!
Ja, min svigersøn lever.
- "Offer for uforsigtighed." - Holder bilen langt væk?
Balion holder på Place des Gemmeurs. Vi kunne ikke hente dig her!
Alt vil snart være glemt, men først må du gøre det her godt igen.
Det er sidste gang I behøver at køre mig.
- Farvel. - Farvel.
Farvel, madame. Tager De hjem i aften?
Ja, min mand venter mig i Argelouse.
Han har det bedre, nu hvor jagtsæsonen nærmer sig.
Jeg ville blive i nogle dage...
Nej! Er du blevet skør? Du kan ikke forlade din mand nu!
I skal være uadskillelige! Hører du det?
Har du ikke forstået noget? Og du skal adlyde din mand!
- Stig ind! - Alt er godt, der slutter godt.
Bernard.
Bernard, hør på mig uden at afbryde mig.
Jeg ser det sådan her -
- med mine øjne. Du vil forstå mig.
Jeg ville ikke begå en forbrydelse. Jeg ved ikke, hvad jeg ville.
Forstår du mig?
- Tror du mig? - Jeg forstår dig, Thérèse.
Jeg tror dig. Jeg tilgiver dig.
Tilgiver du mig? Virkelig?
Jeg er tørstig.
Går du ned i køkkenet og henter noget at drikke?
Hvor vover De at smile!
"Ingen kan hjælpe mig."
- Balionte. Hvad laver I her? - Godaften.
De skal bo her hos os nu.
Der står hønsesuppe og vin på værelset. De må være sulten!
Skal De ikke i seng? Det er sent!
- Sagen er blevet afvist. - Det gav sig selv.
Lad mig forsvinde.
- Det er alt, jeg beder om. - Hvor vover De at have en mening?
Fra nu af hører De på mig, og gør hvad jeg siger.
- Jeg bestemmer alt og De adlyder. - Hvad sker der ellers?
De vidnede til min fordel. Ændrer De mening er det mened.
Jeg gjorde det for familiens skyld. Jeg løj for familiens bedste.
Det tæller ikke.
Folk skal tro, at vi er sammen igen. Jeg bliver her.
Men vi deler ikke værelse. De spiser på Deres værelse.
- Og tante Clara? - Afbryd mig ikke.
Det er slemt nok allerede.
De må ikke vise Dem i husets øvrige værelser.
Vi ses om søndagen i kirken og om torsdagen på torvet.
Marie bliver hos mor, der tager til Biarritz med Anne.
Vi giver hendes helbred skylden.
Troede De, at De kunne beholde hende? Hun arver skoven.
- Tror De, at det er grunden? - Hvorfor ellers?
Det er ligegyldigt. Det interesserer mig ikke.
De betyder intet for mig længere, men De bærer stadig mit navn.
Jeg går i seng.
Balionte har gjort Deres værelse klart. Der findes alt, De behøver.
Jeg er bange.
Det er tante Clara, madame.
OKTOBER 1930
- Skræmte jeg jer? - De må ikke være i køkkenet.
Jeg skal hente noget te.
Nu hvor De alligevel er her... - Må vi være alene?
Ja, monsieur Bernard. - Kom.
Alle lader til at tro, at vi kommer godt overens.
De tror, at De er syg, deprimeret. Enkelte har endog ondt af Dem.
De tror, at De vil bo her og at jeg ser til Dem, hvilket er godt.
Jeg rejser i morgen. De behøver ikke at gå i kirke. De er jo ikke troende.
- Og Marie? - Pigen har det godt.
Bed Balion komme ind igen, når De går ud.
"Elskede Anne, du vil aldrig læse dette brev. Jeg vil brænde det."
"Skrev jeg det virkelig? Selv hvis du læste det, ville du ikke forstå."
"Du forstår ikke, hvad jeg har gjort"...
..."eller hvordan jeg har det."
"Hvordan giften voksede under vores fødder om sommeren i Argelouse."
Sikke en svinesti!
Her stinker! Hvorfor skal jeg tage vand med op? De rører den ikke.
Vask Dem!
"Du kan ikke forstå, hvor meget jeg har lidt."
"Dette land uden veje, hvor jeg holdes fanget..."
Hun sætter snart ild til huset!
Brænd ikke hul i disse lagener!
"Som din bror er du uforbederlig, et ligefremt menneske."
"Jeg så dig elske, og hadede dig for det."
"Jeg så dig lide, og selv din lidelse kunne jeg forstå."
"Jeg prøver at finde mig selv igen."
"Du vil indtage din plads uden at vide, hvilken rolle du har spillet" -
- "i vores historie, i min forbrydelse."
"Du skal gifte dig med Deguilhem og glemme Jean Azevedo og mig."
"Jeg forsvinder som en slægtning man skammer sig over i fotoalbummet."
"Marie vil glemme mit navn."
"Jeg vil ikke længere eksistere for dig, min datter eller familien."
Madame. Madame!
De har modtaget er brev fra monsieur Bernard.
Kan De læse det? Kommer han skal jeg have tid til at forberede det.
"Balion har fortalt mig, at De har det godt."
"Jeg kommer den 20. med Anne og François Deguilhem."
"Familien Deguilhem ønsker at deres søn skal møde dem."
Anstreng Dem nu, madame.
Herren og de forlovede kommer om ti dage.
De forlovede?
Vi skal nok få Dem på fødderne på ti dage.
Jeg har lavet kylling. De kan spise i køkkenet med os, foran pejsen.
Jeg har også købt rødvin og cigaretter.
- Anstreng Dem lidt! - Jeg er træt.
Hun gør det, så godt hun kan. Vi kan ikke tvangsfordre hende.
M. Bernard kan dressere hunde.
Han giver dem halsbånd på. Det tog ikke længe med hende.
Hun gør mig bange.
Måske burde jeg vaske hendes hår...
- Fryser du, min skat? - Ja, lidt.
Det er umuligt at varme disse gamle huse op.
- Har De en kælder? - Nej.
Så er der ikke noget at gøre. Gulvet vil rådne.
Udover at lægge et lag cement.
Den er helt muggen!
- Se til hende. Måske er hun syg. - Måske vil hun ikke komme ned.
- Hun finder nok på en undskyldning. - Og ingen kindkys, tak!
- At skulle give hånd er slemt nok. - Stop!
Det værste er hendes hykleri!
Mordere kan man måske forstå, men dette hykleri er værre!
- Ja, men tænk på familien. - Det gør jeg også!
Ellers ville jeg ikke være her!
- Hun kommer! - Jeg kan ikke høre noget.
Hvad er det? Se ikke sådan på mig. Der er intet galt med mig.
Jeg har ikke kunnet gå ud og har mistet min appetit.
Hellere det end at blive tyk...
Goddag, Bernard. - Goddag, svigerforældre.
Goddag, Thérèse.
Anne... Anne...
Min skat. Jeg er så lykkelig!
Jeg er så glad på dine vegne! - De er meget heldig.
Det ved jeg, madame.
Fortæl om brylluppet og din bryllupskjole.
Føles vinteren ikke lang her?
Selvom en hjemmegående kone vel altid kan finde på noget at lave...
Hvor mange kasser harpiks får I fra Balisac?
- Ikke mere end fire. - Fire? Fortæl mig mere.
- Vil du høre hvordan Marie har det? - Ja, det er rigtigt... Meget gerne!
- Fortæl mig om Marie. - Hun er så dejlig!
- Hun kan vel tale nu? - Hun gentager alt man siger.
Så godt hun kan. Hun er sjov.
Hvis hun holder et horn, peger hun sådan her og siger:
"Hører du musikken, Nanou?" Hun kalder mig for Nanou.
Hun er så dejlig...
Er hun besvimet?
Hr. og fru Balion får med mig at gøre!
Pas på. De ved for meget.
Og Balion er den eneste, der ved hvor vores ejendoms grænser går.
Drik det her. Det vil hjælpe.
Alle er taget af sted.
De er bange, Bernard. De er bange for, at jeg skal dø.
Vrøvl! De vil ikke dø.
Ikke? Hvad ville folk sige?
Nej, Thérèse. Vi sagde to efter hvert måltid.
Ja, De har ret.
- Vejede De Dem i morges? - Ja, jeg har taget to kilo på.
Udmærket.
Lidt mere. At gå er det bedste. De vil spise godt i aften!
Skal vi gå til I'Espérance?
Det er lidt for langt. En anden gang. Jeg vil hellere gå hjem.
Det er helt i orden.
Thérèse, vent til Annes bryllup er overstået.
Alle skal se os sammen en gang til.
- Derefter kan De tage af sted. - Tage af sted?
Ja, det er det, jeg siger.
Så tager jeg til Paris og bor på hotel eller i lejlighed.
På hotel. I hvert fald til at begynde med.
Hvis det er det, De vil.
Er De bange for, at der skal gå ild i fortovet?
I Paris findes der noget, der hedder askebægre...
Thérèse, jeg vil spørge Dem om en ting. Jeg vil vide...
Var det fordi De hadede mig? Var det fordi jeg var ond?
Det var for at kunne beholde hele fyrreskoven selv, Bernard!
Den tror jeg ikke længere på.
Hvorfor gjorde De det?
Måske for at se Dem være bange.
Forvirret.
Nysgerrig.
Alle de ting, jeg endelig ser nu.
Alvorlig talt... Hvorfor?
Ved De altid hvorfor De gør, hvad De gør?
Jeg vil ikke skjule noget for Dem.
Men jeg kan ikke give Dem en god forklaring, kun løgne.
- De må have bestemt Dem en dag. - Dagen hvor det brændte i Mano.
Den dag var det som om det var min pligt.
Ja, en skrækkelig pligt.
- Sig, hvad De ville opnå. - Jeg ved, hvad jeg ikke ville være.
Jeg ville ikke lade som om jeg var en anden og spille en rolle.
Men den Thérèse, der var stolt over at blive gift, det var også mig.
- Skal De gå? - Ellers når jeg ikke toget.
Jeg forstår. Bernard?
- Ja? - Jeg er ked af, hvad jeg gjorde.
Jeg vil hente mine ting og hilse på Marie.
Nej, det er ikke nødvendigt. Det skal jeg nok klare.
De kan komme til bryllupper og begravelser. Der er nok af dem.
Nuvel...
- Har De det ikke varmt? - Der bliver koldt i bilen om aftenen.
- De vil føle Dem alene. - De skal ikke bekymre Dem om mig.
Hver generation har haft sin ungkarl.
Synd at vi ikke fik en søn, der kan føre navnet videre.
Nej, nej, bliv siddende.
- Farvel, Thérèse. - Farvel, Bernard.
Jeg har betalt. Regningen, mener jeg...
Oversættelse: Jacob Jensen www.primetext.tv